Jeg kan ikke bomme!
—Du må få deg en av disse. —La meg se på den.
De tyskerne vet hvordan pistoler lages.
—Den er italiensk. —Heng dem opp. Jeg føler meg heit.
De burde være lette å treffe.
—Ikke sikt på meg! —Jeg hører at du har pult kona mi.
—Hvem sier det? —Amanda!
—Amanda? —Ja.
Hvorfor skulle hun si det?
—Hva? —Fortell meg det.
—Det har ingenting å si! —Jeg tror ikke hun sa det ...
Jo, hun gjorde det! Svært detaljert, Mr. Ta meg bakfra.
Dette er galskap. Jeg vet ikke hva Amanda har sagt, eller hvorfor ...
Jeg tror ikke du forstår alvoret i denne samtalen.
Ærlig talt, Earl ... Du har jo ikke tenkt å skyte meg.
—Ikke? —Nei, jeg kjenner deg.
Du kan ikke engang drepe en hjort, så legg fra deg pistolen.
Legg den fra deg.
Du har rett, så det blir faktisk sånn ...
... at du skal skyte meg.
—Nå forvirrer du meg. —Jeg klarer ikke å glemme det.
Siden hun sa det. Hun var jomfru da vi giftet oss.
Hun var litt vill på skolen.
Det er ikke poenget. Plukk opp pistolen.
Du legger for mye i dette. Og vi er begge litt for fulle.
La oss bli litt edru. Dette har tatt overhånd.
Hele byen må ikke få vite det.
Du er min beste venn, men du skal få svi for det.
Ikke med livet, men du skal i fengsel.
Earl ... Du er litt utafor akkurat nå.
—Syns du det? —Du har gått fra vettet.
Du oppfører deg litt sprøtt akkurat nå.
Så sprø at jeg fortalte folk at vi dro ut for å skyte?
Så sprø at jeg sa til Amanda at jeg ville snakke med deg om dette?
Så sprø at vi kjørte i to biler? Det blir vanskelig å skjule liket,—
—men det blir verre å få begge bilene bort herfra.
Jeg har tenkt gjennom alt, Clay. Ta opp pistolen.
Earl, jeg tar ikke opp pistolen. Earl ...!
Lykke til med å forklare at jeg døde av en kule fra din pistol.
—Du tror nok ikke jeg tør! —Jo!
Men du skremmer vettet av meg! Faen heller!
—Legg ned pistolen! —Nå er selvmord utelukket, Don Juan.
Det har ingenting å si. Hun betyr ingenting for meg. Ikke gjør det!
Nei!
Hva driver du med? Hun er ikke verdt det!
Hun er faen ikke verdt det!
Den gale jævelen.
—Det er mer enn bare det. —Hva mener du?
—Hvordan kan det være det? —Det høres nok utrolig ut.
Han prøvde å arrangere det slik at det så ut som om jeg skjøt ham.
—Hvorfor skulle han gjøre det? —På grunn av oss to.
Hold meg utenfor dette.
Holde deg utenfor? Amanda, jeg trenger din hjelp.
—Ellers vil ingen tro på meg. —Hold meg utenfor, sa jeg!
—Ikke gjør dette mot meg. —Jeg vil ikke blandes inn.
—Hele byen må ikke sladre om oss. —Det er jo på grunn av oss ...
Den gale jævelen fikk det han ville. Synd for deg.
Og ... jeg håper du slipper unna.
Men for min del har jeg ikke truffet deg i dag eller noen annen dag.
—Jeg sier det likevel. —Sett i gang. Jeg nekter bare.
Hvem tror du de tror på?
Deg eller enken?
Faen heller.
Kan du ta den, Barney?
Barney!
Sheriffens kontor. Det er Mooney.
Den er helt utbrent
Vi må snu den.
Var det der han kjørte ut?
Ja, der.
Fortell meg sannheten, Clay ...
Hadde han drukket?
—Mooney, det er søndag. —Ja ...
Har du noen gang sett Earl edru på en søndag?
Det er ikke mye igjen. Skal jeg tilkalle rettsmedisineren?
Han er i Wyoming. På fisketur.
—Noen må vi tilkalle. —Hva skal de fortelle oss?
Jeg har alltid visst at den fylliken ville ta livet av seg en dag.
Jeg skal bo i Herrens hus i alle mine dager.
Av jord er du kommet, til jord skal du bli.
Hva med å hente en til meg også, cowboy?
—Hvor er bilen din? —I garasjen.
—Man må jo holde fasaden, skatt. —Hva gjør du her?
Hva mener du? Det er onsdag.
Hva så?
Vi gjør det hver onsdag.
—Det kan du ikke mene. —Hvorfor ikke?
Amanda, liket er knapt kaldt.
Det ble for varmt til at det kunne bli kaldt. Det så du jo selv.
—Hold kjeft. —Jeg tuller bare med deg, skatt.
Men du imponerte meg, Clay. Du håndterte det ganske pent.
Det måtte jeg jo siden du ikke ville si sannheten.
Jeg vil ikke krangle. Jeg visste bare ikke min arme råd.
Jeg tenkte det var bedre om du tenkte for oss begge.
Kom igjen. Spark av deg støvlene og kom til mamma.
—Hva er i veien med deg? —Hva faen mener du?
Han er død! Hemmelighetskremmeriet er over. Vi kan gjøre hva vi vil.
Forstår du ingenting? Earl tok livet av seg på grunn av deg.
Hva så? Han var gal.
Jeg mener det!
Du er også gal hvis du prøver å gjøre mer ut av det, så ...
Kom igjen.
—Kom igjen. Vi kan filme det. —Hør her ...
Vi kan ikke bare fortsette der vi slapp.
Det vil bli snakk på bygda.
Og det hater du.
Ja vel.
Men jeg venter ikke lenge på deg.
Jeg er singel nå, og byen er ikke full av tiltrekkende ungkarer.
Vi har aldri lagt planer for framtida.
Tja ...
Kanskje ikke.
Men vi er forbundet. Det har Earl sørget for.
Dra opp glidelåsen.
—Hei, mester. —Hei, Glen.
—Hva med et spill? —Jeg vet ikke ...
Kom igjen, jeg får ingen motstand her.
—Vil du ha motstand? —Ja.
Greit.
—Du er for god. —Det var et enkelt støt.
—Du drikker Bud, ikke sant? —Jepp.
Har du pult på et biljardbord?
—Hva gjør du her? —Du er vel ikke fortsatt sur?
Skal vi ikke bare ...
... starte på ny frisk?
—Vi starter ingenting. —Det mener du ikke.
Unnskyld meg.
Du glemmer hvor godt jeg kan få deg til å føle deg.
Hold hendene dine unna meg.
Er du litt nærtagende?
Det er en stund siden du har gjort det med en ekte kvinne, ikke sant?
Og jeg vet hvilke knapper jeg skal trykke på. Ikke sant, cowboy?
Faen heller ...
Amanda, hvorfor kan du ikke la meg være i fred?
Det der var en tabbe, cowboy!
—Amanda ... —Drit og dra!
Er det ledig ved bordet?
Ikke slå meg, jeg vil bare spille biljard.
Fint brekk. Du har visst de hele kulene.
Og du beholder dem. Fint støt. Min barndomsvenn ble kalt Skru .
Fordi han var så flink til å skru. Nå skal jeg flytte meg.
Mange åpner hett, og så kommer jeg og er brannmann.
Godt støt.
Når du er ferdig, får jeg kanskje støte ned mine for moro skyld?
Ditt siste støt. For seieren.
Du er jaggu god.
—Jeg har brukt mange mynter her. —Det var verdt det.
—Kan jeg rive i en øl? —Jeg takker ikke nei.
—Hva var det du het? —Clay.
Jeg heter Lester Long. Lemlesteren Lester.
Jeg henter et par øl, skarpskytter.
Jeg kan si deg det, den var 60 cm lang.
Likevel måtte jeg hive den uti. Hva faen er poenget?
Jeg har aldri forstått å sette ut fisken igjen.
Hva er det flotte utstyret godt for hvis man ikke får beholde fisken?
Hvorfor røyker du ikke bare sigaretter uten filter?
Jeg liker dem slik.
—Fisker du mye? —Jeg har fisket siden jeg var tre.
—Siden du var tre? —Jeg elsker å fiske.
Du og den lille dama skal ikke gifte dere?
Nå hadde vi det hyggelig. La oss ikke snakke om henne.
Hun så bra ut. Hun fanget blikket mitt så snart hun kom inn.
Du er ny i byen, så du vet ikke bedre. Et godt råd: Unngå Amanda.
Men det sier jeg deg. Du satte henne på plass. Dæven steike.
Jeg skulle ikke ha slått henne.
Du fikk fram poenget.
Skål for deg.
Flaska er tom, men skitt au.
—Takk. —Du nølte lenge med å spørre.
—Jeg har ikke vært ute i det siste. —Å, jeg hadde glemt det med Earl.
—Det var veldig sørgelig. —Ja ...
Amanda later til å ta det pent.
Hva mener du?
Hun spaserer rundt i byen som om ingenting har skjedd.
Folk håndterer vel sånt på ulike måter.
Takk.
Jeg vil ikke snakke stygt om andre,—
—men hvordan kunne Earl gifte seg med en sånn megge?
—Aldri hørt om privatliv? —Hvorfor ringer du ikke tilbake?
—Man trenger litt albuerom. —To uker er for lang tid.
I visse land er det ikke viktig. Det er kanskje fint for dem ...
—Hold kjeft, Clay. —Men nå får jeg ikke plass nok.
Vi ses, Gloria.
Kom tilbake, Clay.
Jeg sa: Kom tilbake, Clay!
Kaller meg en megge ...
—Nå er du drøy, Clay. —Du skal få svi for dette.
Gjør det du føler at du må, skatt.
La meg se hva jeg kan si?
Du store, sheriff. Jeg visste at han elsket meg.
Ja, han snakket om å drepe Earl.
Men jeg hadde ikke trodd at han kom til å gjøre det.
Husker du ikke nummeret til alarmsentralen?
Kom igjen ...
Det er bedre slik.
På denne måten vet du noe om meg,—
—og jeg vet noe om deg.
Vi ses på onsdag.
Ta deg en dusj.
Du lukter fortsatt av henne.
Jeg sjekker fordeleren hvis strømmen er koblet ut.
Jeg tar den.
Hallo, det er hos Mark's.
Et øyeblikk. Det er til deg.
Det er vakkert her.
Jeg forstår ikke hvorfor du ikke vil dra hit.
Det er vakkert.
—Hei —Ja, hva er det?
Jeg sa bare at det er vakkert her. Jeg har bare vært her et par ganger,—
—men dette må er et av mine yndlingssteder i hele delstaten.
—Herlig sted. —Men det er ikke fisk å få.
Man har sluttet å sette ut yngel. Derfor fisker ingen her lenger.
Jeg tok en stripet havabbor her for en måned siden.
Det gjør bare utfordringen større. Du må kaste skikkelig.
—Skjønner du? —Hvorfor har du det der?
—Hva? —I øret.
Å, dette? Det er ingenting. Det blør bare iblant.
Jeg merker et napp. De napper konstant. Fiskene er med på leken.
Det er rene sjakkspillet.
Ærlig talt, Clay. Tenn en fyrstikk.
Sånt kan man ikke gjøre i en båt ... Dæven steike!
—Mann over bord! —Du godeste.
—Mann over bord. Alarm! —Hva er det?
—Det er en person, Clay. Et lik. —Jeg ser jo at det er et lik.
—Hva gjør vi? —Jeg vet ikke.
Vi bør vel få det inn på land.
Nei, vent nå litt. Bør vi ikke melde det først? Det er det vanlige?
—Men det er langt til telefon. —Vi bør ikke røre henne.
—For ikke å spolere bevismateriale. — Henne ?
—Det trenger ikke være noen kvinne. —Jo, se på det lange håret!
Det kan være en rockestjerne. Det kan vi ikke vite. Jeg er ikke idiot.
—Greit, men la oss melde det først. —Hør her.
La oss si at vi henter noen,—
—og så drar vi tilbake hit, og så finner vi ikke liket?
Greit.
Hvordan foreslår du at vi får liket inn til bredden?
—Vi tauer det inn med lina —Dette er ingen spøk.
—Jeg mener det. —Det er et menneske!
—Men det lukter. —Sånt gjør man ikke!
Greit! Hold kjeft. Du skremmer fisken.
Moroa er over.
Ta årene og la oss få det overstått.
Jeg har henne.
Det blir eklere og eklere. Jeg elsker livet til sjøs!
Den lukta var sterk. Jeg trodde først det var deg.
Jeg vokste opp ved et slakteri, men det luktet aldri så ille.
Ikke rart fiskene ikke ville bite.
—Kan jeg spørre deg om noe? —Ja.
Vi har en lang dag foran oss. Vi må snakke med sheriffen.
Så må vi tilbake til innsjøen og svare på en haug spørsmål.
Men jeg må være i Billings i ettermiddag,—
—og sjefen min er lei av meg. Kommer jeg for sent, kan jeg få sparken.
—Vi må jo melde det. —Selvfølgelig.
Men kan du gjøre det alene? Holde meg utenfor?
—Hva skal jeg? —Si at du dro på fisketur alene.
—Vi bør gjøre det sammen, Lester. —Jeg så ingenting du ikke så.
Du var på fisketur og fant et lik. Verre er det ikke.
—Jeg liker det ikke. —Du gjør ingenting galt.
Du melder bare fra om hva du så. Slapp av.
—Takk for det, Clay. —Du kan jo ikke miste jobben.
Nettopp. Og du kan tro at jeg ikke skal glemme det.
Vi ses.
Hei, Clay! Hva skal jeg si hvis noen spør om jeg fikk noe på kroken?
Hei, gutter.
Var du ute på midten?
Ja, rett der borte.
Når man senker et lik i en innsjø,—
—er tanken at man må holde det på bunnen.
Gi meg en av de der.
Hvordan har Amanda det?
Vet ikke. Jeg har ikke sett stort til henne.
Du burde se til henne.
—Hun har alltid likt deg. —Det skal jeg gjøre.
—Var det ellers noe mer? —Nei.
Dra hjem.
Men lov meg én ting.
Hva?
Lov meg at du slutter å finne lik.
Clay!
Ja?
Kom hit etterpå. Jeg vil snakke med deg.
Ja vel.
Jeg skjønner at du var ute med Gloria Collins sist uke.
Ja, vi gikk på kino.
Tilbrakte litt tid sammen.
Hva gjorde dere etterpå?
Det er privat.
Svar på spørsmålet.
Etter å ha sett den herlige filmen,—
—dro vi hjem til meg og rotet litt.
—Overnattet hun? —Nei.
Hun dro hjem rundt klokka to.
Var det sist du så henne?
Ja.
Hvorfor har du ikke fortalt meg det?
Hva?
Du visste at hun var meldt savnet, ikke sant?
Jo, jeg ... Jeg har ikke tenkt over det.
Jeg visste ikke at det kunne hjelpe deg.
Neste gang ...
... lar du meg vurdere det.
—Ja vel. —Det var alt for denne gangen.
Vi ses.
Forresten, Clay ...
—Angående det der ved innsjøen ... —Ja?
Hun er fortsatt ikke identifisert.
Så du henne ordentlig?
Ikke egentlig.
Det eneste vi vet sikkert, er at hun ble stukket i hjel.
Sju knivstikk.
Stukket i hjel ...
—Hei, Clay. —Har du snakket med Mooney?
Beklager, men du kommer ubeleilig.
Han vet at Gloria og jeg var sammen den kvelden.
—Det må han ha hørt fra deg? —Har du øl?
—Jeg har selskap, cowboy. —Hei, Clay! Godt å se deg.
—Lester? —Kjenner dere hverandre?
—Ja, Clay og jeg fisker sammen. —Jeg trodde du var i Billings.
Det var jeg, men jeg kom nettopp tilbake.
—Jeg hater å avbryte, men ... —Rolig nå, snella.
Vi snakkes i morgen.
Clay!
Hei, Clay ... Du har vel ikke noe imot det der?
—Nei da ... —Det føltes sånn. Men det er greit?
Jeg tenkte at jeg gjorde deg en tjeneste ved å glatte over litt.
—Hvor møtte du henne? —Jeg dro på Doc Holiday's.
For litt lek og moro. Og så sto hun der.
Jeg tok den gamle: Synd at faren din behandlet deg sånn.
Og så havnet vi her. Hun er forresten ikke verst i senga.
—Altså, hun ... —Kommer du, eller?
Unnskyld, plikten kaller. Vi snakkes snart, kompis.
Veldig snart, veldig snart ...
Forresten ... Clay?
Hun mister interessen fort, ikke sant?
Vi ses.
Nå kommer jeg, snella ...
Her kommer pappa.
Ser du noe spennende, jenta mi?
Hva snakket dere to om?
Hvis jeg ville at du skulle vite det,—
—ville jeg invitert deg med ut for å delta i samtalen.
Hold deg unna ham. Og ikke tro på noe han sier.
—Clay? —Jeg kjenner ham bedre enn du.
—Han er en flott fyr. —Da kjenner du ham virkelig ikke.
Jeg vil helst ikke kjenne ham slik du kjenner ham.
Tro meg, skatt. Han er en fæl fyr.
Hva gjør jeg her?
Kom igjen, cowboy!
Hva skjedde med deg?
—Jeg skar meg da jeg åpnet ølen. —Vil du ha plaster, skatt?
Nei, det er bare en liten rift.
Alle gode ting er tre?
Mamma sa alltid—
—at øvelse gjør mester.
Jeg tror jeg ville likt mora deg.
Kan ikke du snu deg?
Der, ja ...
Nå kommer pappa.
Det der er visst ikke lovlig i dette fylket, cowboy.
Du er en uskikkelig pike.
Men dæven ...
—Hvordan føles det, jenta mi? —Å ja ...
Føles det godt?
Hardere.
Liker du det?
—Herregud ... —Liker du det?
—Ja. —Gjør du det?
Å ja ...
Vil du ha det hardere?
—Å ja ... —Liker du å bli tatt hardt?
Ja, ta meg hardt.
Ta meg, cowboy.
Jeg heter ikke Cowboy.
—Jeg syntes det var bilen din. —Hei, Clay! Godt å se deg.
—Du er tidlig oppe. —Ja, jeg har langt å kjøre i dag.
—På farten igjen? —Ja ...
—Hvordan går det med Amanda? —Du hadde rett om henne.
Hun prater hull i hodet på folk. Du skulle hørt hva hun sa om deg.
—Hva sa hun? —Du ville ikke trodd det.
Kimberly? Jeg er klar til å betale.
Men det haster ikke. Takk skal du ha.
Slapp av, jeg sier ingenting. Det blir mellom oss.
—Vær så god. Hei, Clay. —Hvordan går det, Kimberly?
—Bra. —Å, dere kjenner hverandre?
—Han passet meg da jeg var barn. —Å, sier du det?
Passet han deg? Så fint. Dette burde dekke regningen.
—Behold resten. —Takk.
Du fortjener det. Det er jeg som skal takke.
Kan jeg få en kopp kaffe?
—Klart det. —Takk, jenta mi.
Hallo, hun er bare barnet.
Ja ... hvis du sier det, så.
—Jeg vil gjerne takke deg igjen. —For hva?
For det der ved innsjøen.
Før i tiden var venner der for hverandre.
Sånn er det ikke lenger.
—Det er ingenting å snakke om. —Jo.
Du skal vite at jeg setter pris på det, Clay.
Nok om det.
—Ja. —Denne må kjøre langt i dag.
Vi ses.
—Hva har skjedd? —Noen er blitt drept.
Du slipper ikke inn, Clay. Det er Amanda.
Hva?
Noen har hakket henne i småbiter.
Du kommer for sent!
Jeg vet ikke hva jeg skal si, Dan.
Jeg har aldri sett maken.
—Agent Shelby? —Hei, er du sheriff Mooney?
—Ja. —Dale Shelby, FBI.
Dette er agent Reynard. Kan vi få se liket?
Når ble hun funnet?
For et par timer siden.
En måleravleser så henne. Måleren står rett utenfor vinduet.
Er våpenet funnet?
—Nei. —Hei, sheriff ...
Hallo ...! Du står i bevismateriale!
Dæven ...
Det står mange mennesker der ute. Skal jeg jage dem bort?
Bare hold dem unna eiendommen.
—Klarer du det, Barney? —Ja vel, sheriff.
Heter betjenten din Barney?
Ja.
Herlig.
Unnskyld, men hvem er disse menneskene?
Folk fra delstatspolitiet,—
—brannsjefen og et par byrådsmedlemmer.
—Hva gjør brannsjefen her? —Han har vært i politiet før.
—Det kunne ikke skade. —Og byrådsmedlemmene?
De ville gjerne se åstedet.
Jeg er en selskapelig type. Jo flere, jo bedre.
Men et drapsåsted er ikke egnet for mange mennesker,—
—så kan vi sørge for at ingen rører noe? Takk.
Har dere sett dette?
—Nei, hva tenker du ...? —Han vasket seg etterpå.
Bingo!
—Hvor godt kjente du Amanda? —Ganske godt.
—Hvordan var hun? —Ærlig.
I hvilken forstand?
Amanda var ikke verdens snilleste person.
Jeg ba dr. Jaffe møte oss her.
Har dere tatt noen?
Alle sårene er fra samme kjøkkenkniv.
Det dødbringende støtet gjennomboret hjertet og venstre lunge.
—Når døde mannen hennes? —For en måned siden.
—Har hun vært sammen med noen? —Ikke så vidt jeg vet.
Unnskyld, er det tegn til voldtekt?
Nei, men hun hadde samleie de siste to timene før døden.
—Hvor mange sår var etter døden? —Nesten alle. Og det var over 40.
Jeg skal vise dere.
Det første jeg gjør når jeg kommer hjem, er å få ordentlig mat.
Helt sikkert. Dette er skummelt. Jeg har smakt bedre.
Kokosnøtt, ananas ...
Du hiver innpå som om det var ditt siste måltid.
Du vet i det minste hva det er lagd av.
Jeg vil ikke snakke om hva det er lagd av, mens jeg spiser det.
En liten ost og brokkoli . Det blir 7,50 dollar.
—Hver sin lyst. —Behold resten.
Takk.
Herregud!
—Beskriv forholdet ditt til Amanda. —Vi var venner.
—Ikke mer enn det? —Nei.
Liker du å se film, Clay? Kan jeg kalle deg Clay?
Ja.
Hva svarer du på?
Både ja til Clay og til at jeg liker å se film.
Hva skal man ellers gjøre i en sånn by?
Amanda likte også film. Visste du det?
—Nei. —Hun hadde stor videosamling.
Det meste var ikke noe for meg. Lavpannede komedier,—
—actiontull og sånt, men jeg kjedet meg på motellet,—
—så jeg lånte en video. Har du sett Alien ?
For lenge siden.
Kul film, men den er uegnet på en liten skjerm med dårlig lyd.
Men gjett hva som skjedde mens jeg hygget meg med den.
La oss se.
Herregud! Herregud!
Herregud!
Verkstedet deres gir full understellsbehandling, hva?
Flott, Mr. DeMille. Når spilte dere inn det der?
For et par måneder siden. Hun sa hun skulle slette det.
—Det gjorde hun tydeligvis ikke. —Nei.
—Hvorfor fortalte du ikke om dere? —Vi hadde et forhold, Mooney.
—Det er ikke sånt man snakker om. —Hva vet du om Carol Pierce?
Hvem er Carol Pierce?
Det er kvinnen du fant i Bear Lake.
Jeg har aldri hørt navnet før.
Hun forsvant for to måneder siden og ble sist sett ved Great Falls.
Er Great Falls et sted du besøker?
Hold an. Mooney, hva er det hun prøver på?
Jeg prøver å fortelle deg noe. Hun ble stukket, slik som Amanda.
Og som sju andre kvinner som er funnet døde i delstaten på to år.
Fem kvinner er savnet. Deriblant Gloria Collins. Hva vet du om henne?
Dette er sprøtt. Det er helt sprøtt. Mooney, fortell henne det.
—Du er den siste hun ble sett med. —Jeg vil ikke svare på mer.
—Det er et pussig sammentreff. —Hva?
Du lå med det ene offeret, gikk ut med det andre og fant det tredje.
Ærlig talt ...
—Vi er litt nysgjerrige. —Jeg sier ikke mer.
Mooney, jeg vil ha advokat.
Du trenger ikke advokat.
Du blir ikke siktet for noe, men jeg tror du kan hjelpe oss.
Du må ha sett eller hørt noe som kan føre oss til drapsmannen.
Hva om du drar hjem og tenker på det?
Kanskje du har glemt noe.
Hvis du kommer på noe, må du ringe meg.
Gjør meg en tjeneste, Mooney. Sørg for at det opptaket ikke lekker.
Det lover jeg.
—Han er ikke morderen. —Hvorfor?
Da ville han vel ikke ført oss til et av likene.
—Det er ikke logisk. —Det handler ikke om logikk.
Iblant vil folk bli tatt. De roper om hjelp, går for langt, håner oss ...
Nei.
Clay er en grei kar.
Alle er greie karer.
Hallo?
Hei, kompis.
—Lester. —Nettopp.
Hør her, Clay. Skal vi møtes?
—Hallo! Er du der? Clayborne? —Ja, jeg er her.
Jeg er i nærheten i kveld. Hvor kan vi møtes?
Hva med Doc Holiday's?
Nei, det går ikke, Clay.
Jeg tror ikke vi to bør bli sett sammen. Gjør du?
Hei, Clay.
Jeg trodde nesten ikke du kom.
Jeg måtte passe på at du ikke ble skygget, min venn.
Den innsjøen vekker minner.
—Hvorfor? —Ikke bli så opphisset.
Ikke hiss deg opp, gutt. Ro deg ned.
Ro ned. Ro ned. Ro for faen ned, gutt.
Det sier jeg deg. Oppfør deg pent.
—Hvorfor?! —Jeg gjorde deg en tjeneste.
Jeg ba deg ikke om å drepe henne. Nå tror de at jeg gjorde det.
—Det gjør de ikke. —De tror jeg drepte dem alle.
De har ingen bevis mot deg. Alt er over om en uke.
Herre min hatt, skru ned temperaturen litt ...
—Vent til jeg forteller om deg. —Det gjør du ikke.
—Hvorfor ikke? —Da ville du allerede ha gjort det.
Men det gjorde du jo ikke.
Du er bekymret for det Amanda fortalte meg.
To karer på fisketur,—
—og så dukker det plutselig opp et lik.
Det er ikke sånt som skjer hver dag.
Men ingen av oss virket særlig overrasket.
Det jeg ikke forstår er hvorfor du ikke bare—
—kjørte opp hit og kastet henne uti igjen. Ingen ville oppdaget det.
—Jeg drepte henne ikke. —Jeg tror deg. Jeg gjør det.
Jeg tror på deg, men det er det neppe noen andre som gjør.
—Hvor mange har det vært? —Gi deg, Clay ...
—Det skal vi ikke snakke om. —Jeg vil vite det.
Nå begynner du vel ikke å leke etterforsker?
—Ryker jeg inn, ryker du også. —Da kan du like godt fortelle det.
Det er noen få de ikke vet om.
Men sånn er det bare, Clay.
Enkelte kan bare forsvinne.
Ingen savner dem.
—Fikk du ikke kjærlighet fra mor? —Ikke synk så lavt. Ikke så lavt.
Ikke synk så lavt!
Du er den siste på kloden som burde stille meg det spørsmålet.
Jeg så deg den kvelden, Clay.
Jeg så hvordan du satte henne på plass.
Fordi jeg ga Amanda en ørefik? Det var ikke meningen.
Jo, det var det. Hvem vet, Clay ...
Hadde det ikke vært så mye folk der,—
—ville du kanskje ikke gitt deg med flathånda.
—Du er syk i hodet. —Er jeg det?
Det er veldig enkelt. Det er enkelte mennesker—
—som trenger å bli drept.
Du skulle ha hørt noe av det tullet hun fortalte meg etterpå.
Hun sa at du hadde noe med hennes manns dødsfall å gjøre.
Er ikke det utrolig?
Den lille hurpa gjorde meg så rasende!
Derfor mistet jeg besinnelsen. Derfor griset jeg så fælt!
Vanligvis gjør jeg det ganske pyntelig.
Men ...
—Hva faen ... Det er fortid nå. —Ikke for meg.
Tålmodighet, kompis. Prøv det.
Tålmodighet er en dyd.
Jeg forstår at du er sur, Clay.
Jeg satte deg i en knipe. Jeg vet det.
En vakker dag ...
... tenker du tilbake—
—og forstår at jeg gjorde verden en stor tjeneste den kvelden.
Tenk på det.
—Ja, han virket skvetten forleden. —Greit.
—Takk for det. —Det var så lite.
Hei, Clay.
—Hei. —Kle på deg.
Barney ...
Kan du være så snill ikke å pirke i liket med den pinnen?
—Jeg skulle bare se etter noe. —Takk skal du ha.
Vi må søke i hele innsjøen.
Ja ...
—Mooney ... —Clay ...
—Jeg kommer for sent til jobb. —Dette tar ikke lang tid.
Man fant et kvinnelik.
Ytterligere fem kvinner er forsvunnet.
Det fins noen mennesker som trenger å bli drept.
Clay ... det er her inne.
Det lukter motbydelig, ikke sant?
Hva er det?
Gloria Collins er ikke savnet lenger.
Han heter Lester Long. Jeg møtte ham på Doc Holiday's for noen uker siden.
Han er lastebilsjåfør. Han jobber for Scanlon et eller annet.
Scanlon Van Lines ... Noe i den dur.
—Hvor hører de til? —Jeg vet ikke.
Hvorfor tror du han drepte henne?
—For å gjøre meg en tjeneste. —En tjeneste?
—Han har et dunkelt syn på kvinner. —Hvem har ikke det her i området?
Hvorfor ventet du så lenge med å si noe?
Vent til du møter ham.
—Hei ... —Nei, hold opp ...
—Hvor har du vært? —Ute og tjent til livets opphold.
—Noen beskjeder? —Hvem ville ringt deg?
—Det var en beskjed til Lester Long. —Jaså?
Sa de hvem det var?
Hun sa hun var fra FBI. Jobber det kvinner der nå?
—Hva sa du til henne? —At ingen her heter det.
Det var vel riktig, Bobby?
Det var det. Hvor er kysset mitt, skatt?
Takk.
Hvem er han der Lester Long egentlig?
Det er meg ...
... snuppa mi.
Dette er en ransakelsesordre for eiendommen.
Jeg vet ikke hva dere gjør her. Jeg sa jo hvor dere kunne finne ham.
Vi ringte Scanlon Van Lines. Det jobber ingen Lester Long der.
Har dere tenkt på at det kanskje fins flere Scanlon Van Lines?
Ja, vi undersøker alle muligheter.
Et sted der ute kjører en lastebil med Scanlon Van Lines på siden.
Jeg tenkte bare at alle dere i politiet og FBI kanskje ...
Kom inn hit, sir.
—Hva er det? —Hva har skjedd her?
Gulvbordene løfter seg.
Ja, vannsenga gikk i stykker.
Det har hendt meg også.
—Det var litt av et søl. —Du sier ikke det ...
Jeg tror ikke at du virkelig tror jeg har gjort det.
Hvorfor ikke?
Jeg er ikke fra FBI, men du har jaktet lenge på fyren—
—og er besatt av ham, så hvis du mistenkte meg, ville jeg merket det.
Jeg er verken besatt eller så lett å gjennomskue.
—Hvor lenge har du vært i FBI? —Det raker ikke deg.
Det er en beskjeden opplysning tatt i betraktning av—
—at du roter gjennom alt jeg eier.
Greit nok ... 12 år.
12 år. Dæven. Da må du være ...
Flink i jobben min. Og 32 år ung.
32 år ... Det er en god alder, vil jeg tro.
—Jeg prøver bare å konversere. —Det er fint, men helt unødvendig.
—Så se ferdig sportsarrangementet. —Det er baseball.
—Baseball ... —Kom hit!
Du er tidlig oppe. Noe nytt?
Jeg sendte ut bildet av ham i går, så får vi se om noen gjenkjenner ham.
Si meg: Er han slik du hadde forestilt deg?
Jeg vet ikke hva jeg hadde forestilt meg, men nei.
—Plager det deg ikke? —Alt plager meg.
—Spisetid. —Jeg er ikke sulten.
Jeg hører det, men du må spise.
Er dere på sporet av ham, Mooney?
—Nei. —Du kommer vel til å fortsette?
Det vet du at jeg gjør.
Be Barney varme det opp hvis du blir sulten senere.
God morgen.
—Hvordan går det? —Hvor er Barney?
—Mener du Tornerose? —Hva gjør du her?
Du er min venn, Clay. Lester Long glemmer aldri en venn.
—Det heter du ikke. —Nei, det heter jeg ikke.
Men det høres bra ut, ikke sant?
Hvordan behandler de deg? Går det bra der inne?
—Jeg er siktet for drap. —Bare ett.
Ikke vær så pinglete.
Vil du ha en sigarett? Jeg har røyk.
Ta en, da.
—Har du fått advokat? —Nei.
Slapp av, du trenger ingen advokat. Jeg skal sørge for det.
Ja, du har vært snill mot meg. Du lurte meg.
Du lurte deg selv, for pokker!
Du gikk for langt, gutt.
Hva slags mann ville jeg vært hvis jeg ikke reagerte?
Men det er fortid nå.
Det vi må tenke på nå, er å få deg ut herfra.
Er du gal?
—Jeg har ikke tenkt å rømme. —Jeg vet det, din fitte.
Sa jeg at du skulle det?
Sa jeg at du må prøve å rømme?
Jeg har andre planer for deg, Clay.
La oss se det som det er. De tror du har drept en haug kvinner.
Hvis de skal slutte å tro på det,—
—må de vite sikkert—
—at mannen de virkelig leter etter,—
—fortsatt er på frifot.
Du har ikke tilfeldigvis Kimberlys nummer på deg?
Hold henne utenfor.
Hva tenker jeg på? Hun har jo allerede gitt meg det!
—Ikke gjør det! —Du får ikke sitte inne hele livet.
—Hold henne utenfor dette. —Ja, ja. Jeg må stikke.
Lester ... Nå hører du på meg!
Jeg er lei for at du må tilbringe natten i arresten.
Men det er snart overstått.
Om et par måneder, når alt har roet seg, kan vi kanskje møtes igjen.
—Det kan du drite i. —Kanskje dra på fisketur.
—Ikke gjør det. —Ikke bli nesevis.
Du er en villstyring. Vi ses, min venn.
Bli her. Hør her, Lester ... Lester, kom tilbake!
—Rampelyset kaller. —Vær så snill!
Les... Barney, du må våkne!
Barney!
Jævel ... Barney, stå opp! Våkne, for helvete!
Våkne, Barney, ditt late drog!
Våkne, Barney!
Kom igjen, Barney. Våkne!
Unnskyld, kan jeg få én til? Takk skal du ha.
Jeg betaler den.
Det går bra. Jeg kan betale selv.
Det må jeg si.
Dæven. En vakker jente som drikker Johnnie Walker Black—
—og betaler selv ...
—Jeg gleder meg til å drømme i natt. —Du er veldig fargerik.
Du skulle bare visst. Jeg er et fyrverkeri. Fargerikt.
—Som det lys—spillet for barn. —Den plassen er opptatt.
—Til hvem? —Den første uten dongeriskjorte.
—Du er visst ikke herfra. —Hvorfor ikke?
Du ser ikke sånn ut. Det gjør du slett ikke. Jeg heter Lloyd.
—Jeg biter ikke. —Det er et pluss, Lloyd.
—Står til? —Bra.
Barney!
Våkne! Barney!
Kom igjen, mann!
Våkne, for helvete!
Heite helvete, da!
Dette er latterlig.
—Hva vil du? —Vil du sulte meg ut?
—Og skru opp varmen. —Slapp av litt, da.
Jeg takler ikke den musikken.
Countrymusikk er noe man må lære å like.
Det lærer jeg aldri. Men whisky er noe man kan lære å like.
Hvis du drikker nok whisky, lærer du kanskje å like country.
—Ja, kanskje. —Kanskje.
—Tror du på horoskop? Astrologi? —Nei.
Hva med de steinene?
Runesteiner? Nei.
—Kan jeg få se hånden din? —Hvorfor?
Jeg vil nødig bekymre deg, men ...
Jeg tror auraen din er litt rotete.
—Takk. —Vel bekomme.
Nå ...
La oss se ...
Tenkte meg det. Det står her at du liker countrymusikk,—
—småbyer ...
Hva vet vel jeg?
Det er masse du liker, men aldri tok sjansen på å like.
—Vil du prøve hatten min? —Hjelper det?
Vet ikke. Men det lager litt liv i baren.
—Jeg syns ... —Hei!
Hei, vesla. Hvorfor er du så sent ute?
—Det var kø. —Vi sendte nesten ut letemannskap.
Snurr rundt. La meg se på deg. Nei, du ligner deg selv.
Men jeg kan ikke noe om mote.
—Jeg må løpe. Det var en glede. —I like måte.
—Kom, da. —Adjø.
—Betaler du for ham? —Tydeligvis.
—Vil du ha noe mer? —Nei.
Herregud ...
Dette er ingen restaurant, Clay. Jeg har papirarbeid å gjøre.
Du kan ikke rope hvert tiende minutt. Du er i buret.
Dytt.
Det er ikke gatekjøkkenet ...
—Gi meg bilnøklene. —Du har ikke tenkt å skyte meg.
Nå!
Faen heller ...
Jenta heter Kimberly Turner. Hun bor i Madison 224.
—Jeg er der om fem minutter. —Jeg var der. Det er ingen der.
—Bli der hvis de dukker opp. —Jeg er på vei.
Hva er dette?
Hvor er det blitt av ham?
Jeg vet ikke.
Han har pistolen min.
Hvor er du egentlig fra?
Har du noen gang gått tom for ting å snakke om,—
—så du ikke vet hva du skal si?
Jeg har lest at hvis man flyr raskere enn lyset—
—ut i rommet, og man hadde et virkelig sterkt teleskop,—
—så kunne man sett tilbake på jorda og se dinosaurer. Er ikke det vilt?
Jo, dinosaurer er ville.
Du godeste ...
Clay! Du skremte meg!
Clay, Clay ... Hva skal jeg gjøre med deg?
Kanskje jeg forklarte meg dårlig, men for at dette skal funke,—
—må du bli i arresten. Det var liksom hele poenget.
—Skjønner du? —Jeg gikk ikke med på dette.
Det er problemet ditt.
—Du tenker ikke godt nok. —Jo, det gjør jeg.
Det er greit. Vi kan gjøre dette en annen gang.
—Jeg lar politiet finne ut av det. —Er det planen din?
—Dette blir litt for sprøtt. —Hva så? Det blir enda sprøere!
—Slipp henne. —Det vet du at jeg ikke kan.
Slipp henne, sa jeg.
Mange menn ville blitt skikkelig sinte nå.
Jeg har tatt mange sjanser for din skyld. Jeg tar en akkurat nå!
Men det er greit, for du og jeg har et spesielt vennskap.
Jeg er ikke din venn.
Jo, det er du, fiskekompis. Kan ikke bare du gå din vei?
Jeg har planlagt litt romantikk.
—Jeg sverger, jeg dreper deg. —Drepe meg?
Sitt ned, vesla.
Syns du synd på deg selv?
Så gjør det, da. Kom igjen, Clay. La oss se hva du er god for, gutt!
Ville du noe, gutt? Så vis meg det. Vis meg det, for helvete!
Trykk av!
Som med kompisen din. Trykk av.
Hvem tror du at du lurer?
Men du ...
Du vet da vel at jeg ikke kunne la sheriffbetjenten våkne—
—med en ladd pistol.
Bruk hodet.
Faen heller, Clay ...
Du hadde tenkt å skyte meg, du.
Slipp henne, Lester.
Hvis jeg havner i fengsel,—
—drar jeg deg med. Det sverger jeg på.
Bare slipp henne.
Nå skal du høre ...
Er du uskadd, Clay?
Er alt i orden?
Hvor er han?
Det var ikke meningen å slå deg så hardt.
Du gjorde det rette.
Det gjorde du.
Du gjorde det rette.
Det er fint her, ikke sant?
—Følger eiendommen med huset? —Ja.
Men det gjør dessverre byen også.
—Vi finner ham. —Jaså?
Du har ikke mer å fortelle? Du har ikke mer å si?
Nei, det har jeg ikke.
Ta vare på deg selv, Clay.
Jeg skal gjøre mitt beste.
—Hva skal det være? —Bruker dere ekte is i shakene?
Det er klart. Det er ekte vare.
—Kan jeg få en jordbærshake? —Ja, jordbær ...
Fint ...
Hvordan kan man drive butikk med en sånn fyr bak disken?
Han lever i sin egen verden.
De vet hvordan du ser ut.
Hva behager?
Hun så deg i baren.
Hun spanderte en drink på deg.
Ja, men jeg så henne før hun så meg.
Der er den. Takk. Så snurrer vi den. Labbene unna sugerøret mitt.
Takk for at du ikke rører det. Takk, sjef. Unnskyld.
Herregud ...
For en knipe vi var i.
Det tok meg to timer å få haik.
Du klarte det jo fint.
Jeg ser du har pakket alt du eier. Hvor har du tenkt deg?
Det angår ikke deg.
Forholdet vårt er forsuret.
Vi kunne ikke kommunisere.
Så ...
... nå drar du ut og gjør din greie,—
—og jeg drar ut og gjør min ...
Og så gjør vi det bedre neste gang.
Det er et vakkert dyr. Det er en quarterhest, ikke sant? Hei, vesla.
—Er det en veddeløpshest? —Jeg er på vei til Ruidoso.
Ruidoso?! Da er det mer enn en hobby, ikke sant?
—Det er ikke som med fullblodshester. —Hvorfor vil du holde på med dem?
Det er morsommere på korte baner. Det er der det skjer. Det vet alle.
—Har du erfaring med hester? —Tuller du med meg?
Se på meg. Jeg har ridd siden jeg var tre.
Jeg kan alt på en hest. Ri barbak, baklengs,—
—plukke opp mynter fra bakken ... Jeg var triksrytter som ung.
Men jeg har ikke drevet med rodeo.
Jeg kunne trengt en hjelpesmann i et par dager.
Har du tid?
Jeg har ikke annet. Navnet er Lyle.
—Hyggelig, Lyle. Bobby her. —Bobby, du er min reddende engel.
—Sleng bagen din baki. —Ja vel.
Jeg liker ganglaget ditt, Bob.
—Nå må du ikke bli personlig. —Flaks at du fant meg, hva?
—Spiller du noen gang på hester? —Jeg liker ikke å snakke i bilen.
—Av sted, bror. —Det blir en lang kjøretur.
Tekst: Jørn—Are Haugli Johansen Scandinavian Text Service 2016
Du har humoristisk sans. Det liker jeg.